- Олю, а чого всі чекають? - Бомбардування та апокаліпсису. - Ну це зрозуміло, я бачив, що ти мені замовила корм і наповнювач для туалету. А чому, коли люди чекають, вони не живуть? Точніше, живуть у своїй тривожній голові, а зовні сонні? - Це, котику, філософське питання про відкладене на потім життя. Людині властиво чекати то ідеалістичного втілення свого вигаданого щастя, то катастрофічного втілення свого страху. – Люди-раби полярних емоцій? - Швидше вони захоплені ними. Котам це не зрозуміти, вони живуть тут і зараз. А людина може жити у вигаданому світі, де вона поперемінно організовує собі то рай, то пекло. - Дивні ви, люди. Навіщо так мучите себе? – Ми навіть не розуміємо, що робимо це самі із собою. - Вам треба більше спати, грати й знайти того, хто вас гладитиме. - Я подумаю над твоєю пропозицією, котику.